Päiväys: 25.4.2008 Versio: 1.0
Suomennos: sami83fin, Sanappa, Suitman, nostaja, Sossokoski, -
Newton, bloblo, Filth, Analhacker, Jetroh
Oikoluku: sami83fin
TOSITARINAN INSPIROIMANA, KIRJOITTANUT J.R. MOEHRINGER LA TIMES LEHDESTÄ
Hän hävisi Harold Johnsonille ja Nino Valdezille.
Valdezin voitto lennätti hänet myös kansainvälisiin tilastoihin.
32-vuotias Charles vastaan 30-vuotias Satterfield.
Toinen erä lähtee liikkeelle.
189 Charlesille, 180 Satterfieldille.
Charles valkoisissa shortseissa.
Kuten nyrkkeilijän, myös toimittajan on selvittävä yksin.
Satterfield on yllättänyt tänään kaikki oikeallaan.
Kuten kehään astuminen, myös oman tekstin julkaisu -
laittaa taidot näytille.
Minnekään ei voi piiloutua.
Totuus paljastetaan.
Joskus tulokset voivat olla tuhoisia.
Satterfield on kanveesissa!
Kolme, neljä, viisi, kuusi, seitsemän...
Hän ei pääse ylös. Kahdeksan, yhdeksän... Se on ohitse!
- Ezzard Charles voittaa! DENVER, COLORADO - NYKYPÄIVÄ
Yksi, kaksi kolme...
- Oletko kunnossa? - Olen.
Nyrkkeilkää!
Yksi, kaksi, kolme, neljä...
Ottelu on päättynyt!
Erik, oliko se oikea vai vasuri?
- Siellä hän on, aivan kuten sanoin. - Lopettakaa nyt jo.
- Älä nyt, kunhan pelleilemme. - Jättäkää poloinen mies rauhaan.
Hei, mestari!
Miten menee, mestari?
Noin 60 prosenttisesti. Yritän löytää murkinaa.
Kerroin kavereilleni, että olet mestari.
- Se on totta. - Sanoin, että hakkasin sinut lakoon.
Lähes sairaalakuntoon, niin teit.
- Ei hän mikään mestari ole. - Olenpas! Taistelija Bob Satterfield, -
- kolmanneksi paras maailmassa. - Näytä heille liikkeitäsi.
Ei, olen ostoksilla.
Voit tehdä sen myöhemmin.
Anna mennä, mestari!
- Anna mennä, mestari! - Näytä meille suorasi.
- Pidetään vähän hauskaa! - Haluatteko nähdä liikkeitä?
Näytä mitä osaat.
- Näytä lyöntisi. - Haluatte nähdä lyöntini?
- Mikä ongelmasi on, vanhus? - Turpa kiinni.
Noinko sinä mursit sen tyypin nenän?
Laitoin Rockin vuotamaan, niin tein.
Nouse ylös, mestari.
- En halua tapella enempää. - Ylös, mestari!
- Olen lopettanut nyrkkeilemisen. - Yksi erä vielä, mestari.
Nouse ylös, mestari.
- Nosta kätesi. - En. - Puolustaudu, mestari.
Anna mennä!
Kenny, vanhus päihittää sinut.
- Pitäkää hänestä kiinni! - Ei, odottakaa.
Olen pahoillani. En tarkoittanut sitä.
Suoraan keskivartaloon!
Olitko nukkumassa?
Olen pahoillani. Mitä kello on?
Nähdään huomenna. Jatka uniasi. Hyvää yötä, kulta.
Mitä täällä tapahtuu?
Paskiaiset vain pitävät hauskaa.
- Meillä on uusi mestari! - Mitä hittoa?
- Voitin juuri maailmanmestarin! - Ja hän ottaa lukua kanveesissa.
- Te olette paskiaisia. - Mene takapenkille!
Vanhus, oletteko kunnossa?
Pojat pitivät vain hauskaa. Mestarin voittaminen on hauskaa.
Sinun pitäisi...
Sinun pitäisi mennä kotiin.
Minä olen kotona.
- Sanot olevasi mestari? Mistä oikein puhut? - Niin.
Taistelija Bob Satterfield, -
kolmanneksi paras maailmassa.
Mitä jos annan sinulle tämän.
Kiitti.
Autoit mestaria kun hän oli maassa ja melkein taju kankaalla.
- En unohda tätä. - Oletko varmasti kunnossa?
Olen. Ehkä noin 30 prosenttia tällä hetkellä, mutta tokenen kyllä.
- Pidä itsestäsi huolta. - Kuten myös.
Miten menee?
Kasinoiden tupakointisäädöksissä on jotain omituista.
- Jotkut työntekijät... - Se sopisi pääkirjoitukseen.
Uhkapelilaista, vastuusta ja niin edelleen. Ja kun kerran olemme aiheessa, Ralph, -
mikäli se ei haittaa, ajattelin että voisimme -
antaa mieheni tehdä jutun NFL:n pelaajavalinnoista -
- sekä siihen liittyvästä mallista. - Kuulostaa hyvältä.
Urheilutoimittajani voivat kirjoittaa ilmaston lämpenemisestä.
- Olen tosissani. - Tarkoitan sitä.
Miehet! Sinun vuorosi, Jo.
Pormestari tekee voitavansa, jotta puoluekokous pidettäisiin täällä.
- Joten siitä järjestetään lehdistötilaisuus myöhemmin. - Se siitä sitten.
Tarjoan lounaan Duffysissa sille, joka tuo täytetyn sanaristikon.
Hienoa! Pidän siitä paikasta.
Lähetämmekö ketään harjoitteluleirille?
- Freelanceriin olisi varaa. - Olisi mukavaa -
- tehdä seuranta pelaajavalinnoista. - Mikä ettei.
Pomo. Jätit jotakin julkaisematta.
- Mitä tarkoitat? - Se nyrkkeilyotteluni.
- Se oli hyvä ottelu. - Niin, en julkaissut sitä.
- Miksi? - Jotain pitää jättää julkaisematta.
Sitä vartenhan on koulujen painimatsit.
Sehän oli yhtenäinen juttu, mitään ei puutu. Lisäksi sait sen 40 minuuttia ottelun jälkeen.
Olet kuin kone, jossa on kaikki ominaisuudet.
- Hetkinen, Ralph. - Voisitko istua?
Arvostan työntekoasi. Enkä halua sinun lopettavan.
- Ralph, anteeksi että keskeytän. Lähetänkö ne puheet sinulle. - Kyllä.
Sinun kirjoituksesi ovat vähäpätöisiä.
Sellaista kirjoittelua, ei kunnon tekstiä.
- Sam Kirby piti siitä... - Hän ei työskentele täällä enää.
Totuus on, että unohdan juttusi jo samalla kun luen niitä.
Jos tämä on parasta mihin pystyt, en valita.
Mutta tiedän sinun pystyvän parempaankin.
- Kuinka niin, Ralph? - Nimesi takia.
- Oli kiva rupatella. - Älä viitsi.
Älä nyt ryhdy neidiksi. Kestä se kuin mies.
Tunnista heikkoutesi ja harjaannuta niitä.
Hiljennä vähän. Ajattele laatua.
Ymmärsin. Pitää mennä tapaamiseen.
Kirjoitamme sen näin. Haasteessa vaaditaan, -
että EPA myöntäisi uudelleen hyväksyntänsä veden laatua koskien, -
koska joet ovat saastuneet jalostuksen myötä.
Wyoming ja Montana ovat väliintulijoita.
Selvä.
- Sinäkö soitit viime yönä? - Minä se olin. Anteeksi.
Luitko artikkelin Jermainen ottelusta?
- Luin. Se oli hyvä. - Eikö ollutkin.
- Todella yhtenäinen. - Aivan. Metz vihasi sitä.
- Tietenkin. - Miksei hän pitänyt siitä?
Mistä Metz... Mistä hän ikinä pitäisi?
Hän ei kertonut täsmällisesti.
Hän ei tule koskaan antamaan minun kirjoittaa jalkapallosta tai koripallosta.
Ehkä Metz muuttaa vielä mielensä.
Sillä ei oikeastaan ole merkitystä, -
koska olen menossa lounaalle Whitleyn kanssa. Tänään.
Minulla on mahdollisuus päästä hänen lehteensä.
Tuo on todella hienoa.
Mikään ei ole varmaa vielä, mutta vaikuttaa hyvältä.
Fantastista. Tietääkö Metz?
Oletko vakavissasi? Mitä olet ottanut?
Metz ei tiedä.
Voisinko heitellä iltapäivällä korista Teddyn kanssa?
Teddy tottuu tähän vain jos pysymme suunnitelluissa aikatauluissa.
- Olemme asumuserossa. - Helppo sinun on sanoa. Sinulta ei viety poikaa.
Ehkä vähän ylidramaattista. Anteeksi.
Pallo on autotallin lelulaatikossa.
Kiitos.
- Puhu Metzin kanssa. - Tietty.
Olen pahoillani, kuulin isästäsi.
Kiitos.
- Oliko se syöpä? - Kyllä. Tässä.
- Kaikista paikoista juuri siinä. - Melko ironista.
- Saisimmeko vielä jääteet? - Totta kai. - Kiitos.
Minä ja Fred Roselle luimme juttusi. Olen pahoillani, mutta se ei ollut hakemaamme.
Ei ihan vielä.
Siitä puuttui mielestämme persoonallisuutta.
Juuri niin.
Kun olin viime vuonna Kirbyn alaisena, kirjoitin 192 juttua.
Se on enemmän kuin kenelläkään muulla reporttereiden historiassa.
Sanoit kirjoituksiani laihoiksi? Tietenkin ne ovat.
Sellaista kirjoittelua, ei kunnon tekstiä. Minulla ei ole aikaa.
Sain uuden päätoimittajan. Olen avoimena kaikelle.
Hän laittaa minut puurtamaan Kirbyäkin kovemmin.
Hän pitää minua koneena.
Kun tarjoan potentiaalista juttua, Metz hylkää sen.
Mielestäni lehti ansaitsee tällaista.
Mainitse jokin esimerkki.
- Onhan se mangoa, eikä persikkaa? - Se on mangoa.
Anteeksi. Kerro vain.
Tiedän monia, mutta pääni jumittuu.
Kunhan nyt jonkinlaisen.
Elway on nyt tienhaarassa. Mitä hän tekee seuraavaksi?
- Kenties pyrkii kuvernööriksi. - Tuo on hylkytavaraa.
- Sankarin ei haluta vanhenevan. - Entä sitten Coors Field?
Yhdysvaltojen surkein pelikenttä.
Siihen paloi.
Tunnen erään entisen raskaan sarjan nyrkkeilijän.
Hän asuu Denverin kaduilla roskien joukossa.
Hän vartioi seutuaan ja kutsuu itseään mestariksi.
Hän on mahtava tyyppi. Hänen tarinansa on -
kaunis ja koskettava. Kuultuaan jutusta, Metz sanoi:
"Ei siitä saa mitään irti. Kirjoita Jermainen ottelusta."
- Mikä sen nyrkkeilijän nimi on? - Satterfield.
- Bob Satterfield? - Niin. Bob.
Hän oli isäni idoli. Luulin, että hän on kuollut.
Niin kaikki luulevat, ja siksi tämä olisikin niin hyvä juttu.
Kutsun sitä "Mestarin ylösnousemukseksi".
- Hänkö on täällä Denverissä? - Näin hänet eilen.
- Miten olet suunnitellut asian? - En aio pitää kiirettä.
Teen sen kunnolla ja laadulla.
Ja yritän saada Metzin julkaisemaan sen.
Mikäli...
Mikäli hän ei suostu, vilkaisisin sitä mielelläni.
Olisin oikein mielissäni.
- Mitä kuuluu? - Todella hyvää.
- Pystytkö pitämään salaisuuden, Molly? - Pystytkö sinä?
- Tietysti. - Nimeni ei ole Molly.
Totta. Sehän on Millie, vai mitä?
Polly. Miten voin auttaa?
Teen juttua 1950-luvun nyrkkeilijästä, Bob Satterfieldistä.
Mutta tieto ei saa levitä.
Teet kuutamokeikkaa, eikä asia kuulu Metzille.
- Ymmärsit yskän. - Kyllä. Mitä olet vailla?
Internetistä ei ollut juuri apua, -
joten yritä etsiä vanhalla tavalla.
Etsi hänestä mitä tahansa tietoa.
Kirjastostamme, suurista lehdistä ja tietenkin nyrkkeilylehdestä.
Hienoa jos satut löytämään ajan suurimmat nyrkkeilijät.
Keitä tahansa hänen vastustajiaan. Vaikka harjoitusvastustajia.
- Pitäisikö sinun panna muistiin? - Uskottavaa kieltämistä.
Täytyy vastata puheluun. Hankin tiedot ja tuon ne pöydällesi.
Kuljeta palloa ja heitä kori. Olen iso köntys.
Ei se mene minusta läpi. Virhekö?
Heitä sitten muutaman kerran.
Tähtää kämmeneeni ja korirenkaan eteen.
Heitä vain. Pallon pitää lähteä sormenpäistä.
- Olen surkea. - Etkä ole.
Heittikö Shaq ikäisenäsi koreja? Ei heittänyt.
Hän itse kertoi niin minulle.
Hän oli ikäisenäsi kuin mikäkin köntys.
- Ihanko tosi? - Ihan tosi.
Hän kertoi sen luottamuksellisesti, joten ethän levitä asiaa?
Oletko pyytänyt John Elwayta pelaamaan ensi kaudella?
- Emme ole sattuneet tapaamaan. - Toivottavasti hän palaa.
Broncot tarvitsevat häntä.
Kerroin, että sanoit niin, ja hän sanoi harkitsevansa.
- Ihanko tosi? - Jos hän palaa, edesautoit sitä.
Jäätkö tänään syömään? Äiti laittaa spagettia ja lihapullia.
- Haluatko, että jäisin? - Hei, kullanmuru ja Erik.
Teddy pyysi minua jäämään spagetille ja lihapullille.
- Mitä mieltä olet? - Miten Whitleyn kanssa meni?
- Puhutaan siitä myöhemmin. - Tienaatko enemmän lehdessä?
En, mutta se ei ole tarkoituskaan.
Kyse on maineikkuudesta.
Minun on kirjoitettava varmaan noin 15 artikkelia vuodessa.
- Siinä on paljon tarinoita. - Itse asiassa ei ole.
Vain yksi artikkeli kolmessa ja puolessa viikossa.
Se tarkoittaa, että voin keskittyä niihin ja tehdä niistä hyviä.
Ehkä minusta tulee yhtä kunnioitettu kuin äidistäsi.
Se voisi olla kuin pääsylippu menestykseen.
- Los Angeles Times, New York Times... - Kuten se juttu nyrkkeilijästä, -
- josta kerroit Whitleylle? - Juuri niin.
Pitääkin lähteä takaisin kujalle katsomaan nukkuuko hän siellä vielä.
Nukkuuko kujalla joku?
Kyllä. Jotkut tekevät sitä. Heillä ei ole kotia, -
ystäviä tai perhettä. Heidän pitää nukkua kujalla.
Siitä taitaa tulla surullinen tarina.
Siitä tulee toiveikas tarina. Älä huoli.
Kumpi tulee urapäiville, sinä vai äiti?
Ystäviäsi kiinnostaa enemmän isäsi työ urheilutoimittajana -
kuin minun keskusteluni -
Herbin ja Miltonin kanssa.
- Hän on joukkoliikenteen kirjanpitäjä. - Ruoka oli hyvää. Lähden etsimään Satterfieldin.
Juttelemme äitisi kanssa siitä, kumpi tulee urapäiville kanssasi.
Rakastan sinua. Nähdään.
Heippa, isä.
Hyvää iltaa kaikille pojille ja joillekin tytöille.
Tässä on Erik "Mahtava" Kernan ja -
"johan oli mahtava ottelu tänään".
Las Vegasin kuumassa ja tunkkaisessa ilmastossa oli kolmen erän ottelu, -
joka kantoi sodan ja synnin taakkaa hartioidensa päällä.
Siellä oli voittaja, se on varmaa.
Herranjumala!
Olet mestari, olenko oikeassa?
- Onko sukunimesi Satterfield? - Kyllä. Taistelija Bob Satterfield, -
kolmanneksi paras maailmassa.
- Kerroit sen minulle eilen. - Eilen?
- Ne nuoret tulivat tänne ja... - Niin juuri.
Autoit mestaria kun hän oli maassa ja melkein taju kankaalla.
Niin. Olen Erik Kernan, Denver Timesista.
- Voisinko tarjota kupillisen kahvia? - En juo kahvia. Join ennen, mutta en enää.
Miten olisi kylmä kalja?
Siihen sorrun aina silloin tällöin.
Ihmiset ihastuisivat tarinaasi.
- Olit melkein maailmanmestari. - Siitä on jo kauan.
Ottelit LaMottan ja Pattersonin kanssa.
Kuulit koko stadionin nousevan huutamaan nimeäsi.
- Muistatko sen? - Tietenkin minä muistan.
Ihmiset tunnistaisivat sinut. Voisit kävellä kadulla ja kaikki tietäisivät nimesi.
- Mistä sinä kirjoittaisit? - Siitä mitä kerrot minulle. Sinun tarinasi.
Kaikki tietävät jo nimeni. Olen mestari.
Jos muutat mielesi.
Kernan. Niin kuin se radiojuontaja kauan aikaa sitten?
- Hän oli isäni. - Oletko hänen tosissasi?
Olen.
Isäsi pilasi jouluni eräänä vuonna.
Hän puhui radiossa minkälainen pettymys olin.
Jouluaattona 1953.
Muutuin lupaavasta menneen talven lumeksi.
En ollut mitään siinä välissä.
Olin todella vihainen isällesi.
Anna minun korvata se sinulle. Tulen takaisin huomenna tai ylihuomenna.
Voisimme juoda toiset oluet.
Mikä ettei.
En unohda tätä. Autoit mestaria -
kun hän oli maassa ja melkein taju kankaalla.
- Yritän etsiä musiikkia, jota kaikki kuuntelisivat. - Voisin tehdä listan.
On pari uutta yhtyettä, jotka ovat hyviä mutta eivät liian äänekkäitä.
- Niin. Ei sellaista trance-musiikkia. - En tekisi sitä sinulle.
- Kerro? - Pomo, Miller on sairaslomalla flunssan takia.
Tiedän, sitä on liikkeellä. Sinun pitäisi ottaa rokote.
- Niitä jaetaan toisessa kerroksessa. - Minä otin jo.
Voisinko tuurata häntä? Hänen piti kirjoittaa Trailblazersien pelistä.
- Teen sen listan. - Tarvitsen vinkkejä siihen golf-tarinaan.
- Saisinko kirjoittaa hänen puolestaan? - Ei käy. Duncan hoitaa Trailblazersien pelin.
- Eikö hän kirjoita kääpiösarjan ottelusta? - Sinä otat ottelun ja hän Trailblazersit.
Lupasin hänelle, olen pahoillani.
Kyse oli vain lapsestani. Olisin vienyt hänet matsiin, -
koska hän ihannoi Trailblazerseja. He ovat hänen sankareitaan.
Anteeksi kuinka? Ovatko he todellakin hänen sankareitaan?
Ovat.
Nyt tiedän, että puhut paskaa. Paljastit itsesi. Nyt tiedän.
Se tapahtui juuri tuolla tavalla. Mursin sen pienen luun hänen nenästänsä.
- Olit kova jätkä ennen vanhaan. - Juuri niin, Bob Satterfield, -
- kolmanneksi paras maailmassa. - Minun täytyy mennä.
Selvä, juniori. Ota rauhallisesti.
Hei, mestari.
Pelotit hänet pois. Hän luuli sinua poliisiksi.
- En sentään. Muistatko kuka olen? - Kyllä.
Autoit mestaria kun hän oli maassa ja melkein taju kankaalla. Olet se reportteri.
- Olen imarreltu. Kuinka voit? - Noin 60 prosenttisesti.
- Oletko ajatellut keskustelua kanssani? - En ole ajatellut mitään. Säästän sen myöhempään.
Mitä aiot, oletko kiireinen?
Kulmauksiinne!
Harmi, että toin sinut katsomaan huonoa nyrkkeilijää.
Ei sentään. Valkoinen poikako?
Hän pieksee espanjalaisen perseelleen.
Etkö tarkoita juuri toisinpäin?
Kernan, kuka on kaverisi?
- Tillman, Bob. - Miten menee, Bob?
Noin 90 prosenttisesti.
Onko sinulla enempää kaljaa?
Tietty. Ota minun.
Valkoinen poika hakkaa latinon pihalle.
Ei ikinä. Gomez on liian vahva.
Yksi, kaksi, kolme, neljä...
Se on siinä!
Mistä tiesit, mestari? Että hän tekee tyrmäyksen?
Tuota... Näin valkoisen pojun...
- Durantin. - Näin, että hän -
otti kunnolla turpaansa. Mutta sitten näin hänen silmänsä.
Mitä niistä?
Hän osasi lukea espanjalaista. Hän osasi aavistaa.
Hän osasi aavistaa. Kun hän vaihtoi vasemmalta takaisin oikealle...
Hänen silmänsä näkivät, miten latino kallisti päätään vasemmalle -
aina ennen kuin teki vaihdon. Hänellä oli se pilke silmäkulmassa.
- Näitkö sen? - Näin.
Olen nähnyt sen vastustajieni silmissä niin monta kertaa.
Kukaan ei halua lukea minunlaisestani vanhuksesta.
Tietenkin haluavat. Suurin osa faneistasi luulevat sinun kuolleen.
Odotahan, kun he kuulevat mitä olet kokenut. Ja olet silti vielä kertomassa siitä.
He paskovat alleen. Olisit taas kuuluisuus.
Mestari, minun on pakko kertoa sinulle.
Olen vaikeuksissa työpaikallani.
Olen itsekin melkein kanveesissa.
En ole saanut jutun juttua aikaiseksi.
He puhuvat erottamisestani.
Sanomalehdet joutuvat pienentämään tuotantoaan internetin takia.
Mestari?
Tämä artikkeli on mestaruusotteluni.
Hyvä on, poju.
Sinä kyselet ja minä vastailen.
Kiitos.
Rocky Marciano valmistautui ottelemaan Jersey Joe Walcottia vastaan.
Rocky oli palkannut parhaimmat sparraajat itselleen.
He maksoivat meille siltä ajalta... Paljonko se nyt olikaan?
Viisikymppiä per nuppi.
Silloin oli sunnuntai. Järjestimme näytösottelun New Yorkin Grossingerissa.
Tyrmäät Jersey Joen ensimmäisessä erässä!
Hän oli vahva, usko pois.
Osui suojaukseeni, mutta kaatoi minut silti.
Mutta ei tyrmännyt. Nousin ylös ja taistelin kovemmin.
Löin häntä nenään jatkuvasti, kunnes siitä alkoi vuotaa verta.
Joka kerta, kun hän huitaisi oikealta, -
iskin nopean oikean häneen.
Hänen verenvuotonsa ei tyrehtynyt.
Kaikki olivat huolissaan, mutta Rocky oli tapansa mukaan helvetin kova.
Hän syöksyi takaisin, mutta minä voitin hänet.
Hän tippuu, Rock. Hän tippuu.
Niin se tapahtui.
En rikkonut sitä isoa luuta hänen nenästään vaan sen pienen.
En ehkä ole oikea ihminen kertomaan mielipidettäni, -
mutta joka kerta kun Rocky otteli sen jälkeen, hänen nenänsä vuosi.
Puolusti titteliä kuusi kertaa, ja joka kerta hänen nenänsä vuosi.
Luulen hänen lopettaneen sen takia.
Entäs isäsi? Hän oli varmasti ylpeä.
- Ei. Hänellä oli tapana hakata minua. - Oikeasti?
Kyllä. Näetkö?
- Milloin hän tuon teki? - Olin varmaan yhdeksänvuotias.
Eikö sinun isäsi koskaan hakannut sinua?
- Ei. - Olet onnekas mies.
Hyvää joulua kaikille pojille ja joillekin tytöille.
Tässä on Erik "Mahtava" Kernan puhumassa nyrkkeilystä. -
"Missä tänään, mahtavaa."
Urheilun hienous on huonontunut siitä, -
kun Thomas Kincaid astui kehään Bernard Summervillea vastaan.
Istuessani katsomaan heidän otteluaan, eräs asia selvisi minulle.
Herra Kincaid ei ansaitse enää kantaa titteliä -
maailmassa, jonka joskus asutti parhaat ja isoimmat: Dempsey, Walcott ja Lewis.
Tänään viidennessä ja viimeisessä erässä -
kääpiösarjalaisten ottelussa, -
Douglas Durantin silmät kohdistuvat...
- Hyvä artikkeli. - Kiitos.
Erik Kernan, Denver Times. Hei, Ken. Mitä kuuluu?
Soitan sinulle kohta takaisin.
- Hei, Ralph. - Huomenta. Hyvää työtä.
- Kiitos. - Yleensä jätän nämä jutut omaan arvoonsa.
Mutta tämä haiskahti todenperäiseltä.
- Olen iloinen että pidät siitä. - Oletko iloinen, ettet mennyt siihen surkeaan koripallopeliin?
Mestari.
- Eikö meidän pitänyt tavata? - Onko näin?
Meidän piti tavata puistossa noin tunti sitten.
No, tässä ollaan.
- Tässä on ottelustamme. Ensimmäisellä sivulla. - Poika makaa persuksillaan.
- Mitä jos tarjoaisin lounaan? - Sopii.
Onko täällä aina näin paljon ihmisiä, mestari?
- Onko ruoka aina näin hyvää? - Yleensä on.
He tekevät joskus kalakeittoa, ja sitä et halua maistaa.
Etkö pelkää, että joku varastaa kärrysi?
En.
Me kodittomat kunnioitamme toisiamme.
Kukaan ei koske siihen.
Tiedätkö, mikä sopisi tarinaamme? Jos voisin katsoa mitä kärryistäsi löytyy.
- Se olisi kiinnostava lisä artikkeliimme. - Voimme tehdä sen.
Heti kun olemme käyneet luonasi ja minä olen penkonut sinun henkilökohtaisia tavaroitasi.
Kuuntelin isäni kasettia jouluaatolta 1953.
Hän ei maininnut sinua.
- Hän puhui sinusta vasta viikkoa myöhemmin. - Taisin sekoittaa joulun ja uuden vuoden.
Onko isäsi vielä elossa?
Ei, kuoli kurkkusyöpään.
Kurkkusyöpä. Se on...
Ironista.
Ironista on, kun jokin näyttää menevän tietyllä tavalla...
Tiedän kyllä, mitä ironia tarkoittaa.
Minulla on paljon kokemusta ironiasta.
Anteeksi.
Onko sinulla jotakin koulutusta?
En ole juuri kouluja käynyt. Olin aina nyrkkeilemässä.
En ikinä edes unelmoinut, että olisin raskaan sarjan mestari.
Mietin aina, että jos saan tilaisuuteni, -
voittaisin mestaruuden.
Ansaitsisin kunnioitukseni.
- Mutta et koskaan saanut mahdollisuuttasi? - En koskaan saanut.
Minulla oli ottelu Ezzard Charlesia vastaan. Hän teki paluuta.
Jos voittaisin hänet, nousisin kolmannelta sijalta ykköseksi.
Olisin saanut mahdollisuuteni mestaruusvyöhön.
Mutta hän sai minut jotenkin iskettyä kanveesiin.
Tajuttomaksi.
Se oli, miten sen nyt sanoisi...
Suuri nöyryytys minulle.
Minulla oli muutama matsi sen jälkeen, mutta olin vain 30 prosenttisessa kunnossa.
Minun ei kannattanut enää jatkaa.
Muutin Sioux Cityyn, jätin perheeni.
- Nöyryyttymisen takiako? - Sen takia juuri.
Työskentelin hevostallilla.
Yksi omistajista tunnisti minut ja sai ajatuksen.
Sanoin jo. Et voi vain seisoa paikallaan.
Et voi taistella hänen taisteluaan. Sinun on käytävä omaa taisteluasi.
Hän vei minut ottelemaan länteen ja keskilänteen.
Siellä kukaan ei tiennyt nyrkkeilystä mitään. Muista ei ollut liiemmin vastusta.
Ne olivat, miten sen nyt sanoisi, ei-hyväksyttäviä otteluita.
Mutta hitto, minä voisin olla voittaja.
Joten minä taistelin noin joka toinen viikko.
Tyrmäsin kaikki.
Tässä kulmauksessa, painoltaan 84 kilogrammaa, -
Chicagosta, Illinoisista: Taistelija Bob Satterfield!
Ehkä minä kuitenkin, miten sen sanoisi, nyrkkeilin liikaa.
Yhtenä päivänä olin näännyksissä ja sain pahasti selkääni.
Joku iso poika tyrmäsi minut oikein pahasti.
Tyrmäsi minut iskulla silmään.
Sotki näkökenttäni melko pahasti.
Sen jälkeen en voinut enää otella.
Ja se helvetin omistaja piti kaikki rahat.
Hän sanoi, että olin sotkenut kauppatavaran.
Joten sitten tulin tänne.
Muistan otelleeni täällä joskus.
Ilma oli puhdasta.
Olen ollut täällä jo noin 40 vuotta.
Voi jeesus.
Löysin vain nämä miehestäsi.
Jatkan etsimistä, mutta juuri muuta ei ole.
Kiitos. Löysitkö Satterfield juniorin yhteystiedot?
Ohiosta ei löytynyt ketään sillä nimellä. Kokeilen New Yorkia ja Pennsylvaniaa. Jatkamme sieltä.
- Kiitos. - Löysin myös tämän.
Mikä tuo on?
Soitan takaisin. Tule sisään.
Mikä tämä on?
Taistelija Bob Satterfield -
ottelemassa Matti Meikäläistä vastaan.
Etkö tiedä, ketä vastaan hän ottelee? Kyseenalaistan tutkimustaitosi.
Saimme tämän keräilijältä. Emme löytäneet muuta.
Kaunista.
Ollapa toimittaja ennen vanhaan. Voitko kuvitella?
Olet totisesti vain yhtä hyvä kuin urheilijat joista kirjoitat.
Kumpi on Satterfield?
Hän on tämä tässä.
Näetkö arven hänen selässään? Hän sai sen isältään ollessaan yhdeksän.
Täydellistä.
Mestari, kuinka menee?
Mikä nyt on?
Voi jeesus, mitä silmällesi tapahtui?
Ne nuoretko tuon tekivät?
- Tarvitset varmaan juotavaa? - Tarvitsen juotavaa kovasti.
Antavatko nämä ihmiset juotavaa jos lakaiset?
He sanoivat, että tuuli lakaisi jo.
He muuttavat aina joskus mieltään.
Tarjoan sinulle juotavaa, mutta minun on näytettävä sinulle jotakin?
Se räjäyttää mielesi.
- Arvostan tätä todella. - Se kestää vain kaksi minuuttia?
Jos sitäkään.
Mestari.
Ketä vastaan ottelet, mestari?
Satterfield vastaan Kincaid. Tommy Kincaid.
Hänestä ei ollut satuttamaan miestä. Se oli hänen ongelmansa.
Hänellä oli kyllä kykyjä. Kunnon suora!
Mistä sait tämän?
Mestari, olen maailmanluokan tutkiva journalisti.
Tätä minä teen.
- Onko tuo sama mies? - Mies tuossa nauhalla?
- En osaa sanoa. - Miten teillä menee?
Saanko sen takaisin?
Nopeasti, kiitos.
Oletko kunnossa?
Luulin... Olen pahoillani. Luulin, että pitäisit siitä.
- Onko sinulla lapsia? - Minulla on kuusivuotias poika, Teddy.
Toivon, jos Luoja suo, -
poikasi tekee samoin sinulle kuin sinä teit minulle tuolla äsken.
- Minne olet menossa? - Luulin, että tuohon oli hyvä lopettaa haastattelut.
Tarvitsen vielä lisää tarinaani varten.
- Tuo talo oikealla. Älä pysähdy. - Miksi?
Betty on siellä. Hän tulee ja hakkaa meidät molemmat.
- Kuka Betty on? - Betty oli vaimoni.
Hän taitaa olla vieläkin.
- Luulin, että Iona oli vaimosi. - Hän oli ensimmäinen vaimoni.
Onko sinulla vaimoa?
Minulla on mahtava vaimo, Joyce.
Kävimme samaa collegea. Hänkin työskentelee sanomalehdessä.
Hän oli viimeisen vuoden opiskelija, minä olin toisella ja...
Hän tuli raskaaksi.
- Olemme eronneet. - Hän potki sinut pihalle?
Minkä takia?
Mestari, kun saan sen selville, ehkä voin korjata asian.
Naiset eivät koskaan kerro, mikä on vialla.
Ja se on harmi, jos ei tiedä.
Kuulostaa jotakuinkin oikealta.
- Rakastatko poikaasi? - Kyllä, todella paljon.
Heitä on rakastettava, enemmän kuin mitään muuta.
Täytyy rakastaa "mucho grande", todella paljon.
- Niin juuri. Todella paljon. - Todella paljon.
Poikani Bob Junior ensimmäisen vaimoni kanssa kertoo kaikille, että olen kuollut.
Miksi?
Häpeääkö hän, -
koska asut kadulla?
Varmaan siksi, että jätin hänet ja äitinsä.
- Kuinka vanha hän oli? - Kuusi.
Se tapahtui jotain 40 vuotta sitten?
Yrittäisi nyt päästä sen yli, jatkaa elämäänsä.
Tykkään tulla tähän kadunkulmaan -
ja vain katsella taloa.
Kuvitella Bettyn sen sisällä.
En voi mennä sisälle.
Jalkani haluaisivat, mutta pääni sanoo ei.
Sinun on luvattava minulle, ettet sekoile Bettyn kanssa.
Koska jos teet sen, asiasta tulee henkilökohtainen.
Hyvä on.
Minä lupaan.
- Isä? - Niin?
- Minkä rotuinen Ressu on? - Se on beagle.
- Se ei näytä beaglelta. - Sellainen se kuitenkin on.
Keithilla on beagle eikä se näytä yhtään Ressulta.
- Niinkö? Kiitos paljon. Onko noin? - Voimmeko hankkia beaglen?
En usko, että se on minusta kiinni. Varsinkaan kun en asu kotona.
Tule. Lähdetään.
Isä, katso. John Elway.
Voinko mennä puhumaan hänelle?
Tiedätkö mitä? Kuuluisuuksien lähestyminen julkisesti ei ole kovin siistiä.
- Ei hän ole kuuluisa. Hän on ystäväsi. - Jopa silloin.
Mikset voi jutella ystäväsi kanssa?
Se on aikuisten juttuja. Mennään katsomaan äitiä. Ota takkisi.
Mennään.
- Hei, herra Elway. Tulin vain sanomaan... - Hei, poika.
- Hei, John. Mitä kuuluu? Olen pahoillani. - Ei se mitään.
- Mikä nimesi on? - Teddy. - Pelaatko jalkapalloa?
Kyllä. Käteni eivät ole tarpeeksi isot oikean jalkapallon pitämiseen.
Anna kun katson. Toinen käsi.
Odota kolme vuotta. Kätesi on isompi kuin minulla oli sinun iässäsi.
Meidän on mentävä. Kerron terveiset Joycelle.
Näkemiin, herra Elway. Toivon, että siirryt takaisin Broncosiin ensi vuonna.
Hän on mukava kaveri. Olisimme voineet jutella pidempäänkin.
Näin ne asiat nyt vain ovat.
Nouse kyytiin.
Sinulla on paljon siistejä ystäviä, enkä koskaan saa tavata heistä ketään.
Olet oikeassa. Korjataan asia.
Vanha kunnon Rocky iskee jälleen oikealla, ja minä pistän takaisin näin.
Niin siinä tapahtui.
Marciano on ainut raskaan sarjan mestari, joka on jäänyt voittamattomana eläkkeelle.
Hän kuoli lento-onnettomuudessa.
Kuinka vanha olet? Viisitoista?
- Olen kuusivuotias. - Näytät aivan viisitoistavuotiaalta.
Haluatko tietää, miten sinusta tulee yhtä iso ja vahva kuin mestarista?
Joka aamu kun heräät, kääri hihasi näin ja...
Puhalla.
Ja kyse ei ole siitä kuinka vanha olet.
Kyse on kunnostasi. Sinun on treenattava jalkojasi, -
koska tulet tarvitsemaan niitä pitkään.
Ja sinun on elettävä oikein. Sinun on elettävä siististi.
Äläkä hakeudu väärään porukkaan.
Et voi tehdä niin.
Hei, mestari?
- Mestari? Oletko kunnossa? - Olen.
- Onko kaikki hyvin? - Kyllä.
Sinun isäsi ei ole täydellinen.
Mutta hän tekee parhaansa.
Hän on ollut maassa ja melkein taju kankaalla, mutta hän rakastaa sinua. Kyllä vain.
Ja jonain päivänä, hän saa mahdollisuutensa.
Jos ystäväsi eivät usko, että olet tavannut hänet, -
pyydä heitä lukemaan artikkelini, kun se julkaistaan lehdessä.
Selvä.
Mikä hätänä? Etkö pitänyt mestarin tapaamisesta?
- Pidin. - No, mikä hätänä?
En vain pidä siitä, että mestari asuu kadulla.
Minäkään en pidä siitä.
Ehkä hän voisi muuttaa luoksemme.
Sinun kannattaa kysyä sitä äidiltäsi.
Hei, Erik. Minulla on sinulle jotain.
Oletko kuullut hänestä?
- Olen kuullut. - Hän on ainut Satterfieldiä vastaan otellut jonka löysin.
Useimmat heistä ovat kuolleet. Otin vapauden kutsua hänet haastatteluun.
- Milloin? - Tänään neljältä.
- Haastattelu Raivohärän kanssa. - Ja Satterfield juniorin. Chicagosta.
Ainut elossa oleva omainen.
- Voisin suudella sinua nyt. - Voisin haastaa sinut siitä oikeuteen.
Loistavaa.
- Haloo? - Herra Satterfield?
- Kyllä. - Hei, täällä puhuu Erik Kernan, The Denver Timesistä. Mitä kuuluu?
- Erik Kernan? - Niin.
Haluaisin esittää muutaman kysymyksen isästäsi. Sopiiko se?
- Isästäni? - Niin.
Haista vittu!
- Erik Kernan. - Hei, Erik. Täällä on Bing Whitley.
- Hei, Bing. Mitä kuuluu? - Hyvää. Rakastettu kustantajamme, -
- Fred Roselle, on täällä kanssani. Voinko laittaa sinut kaiuttimeen? - Toki.